Născut la Paris în 1916 într-o familie de muncitori, Pierre Gascar a trăit o parte din copilărie în Périgord după ce mama sa a fost internată. Copilăria sa tulburată îl va inspira mai târziu să scrie La Graine și Meilleur de la Vie. Revenit la Paris după terminarea liceului, s-a implicat în politica de stânga și a început să se asocieze cu scriitori. Întemnițarea sa într-un stalag german în timpul celui de-al doilea război mondial i-a influențat puternic scrisul în acea perioadă. În Le temps des Morts, Gascar povestește timpul petrecut lucrând ca gropar la lagărul de prizonieri Rava-Ruska din Ucraina, timp în care a fost recrutat pentru a găsi evreii care se ascundeau în zonă.
Gascar a devenit jurnalist după sfârșitul războiului. În 1953, după ce a câștigat Premiul Goncourt pentru Les Bêtes și Le temps des morts, a decis să se dedice în întregime operei sale literare. Scrierea sa, caracterizată printr-o explorare a relației dintre plante, animale și oameni, a început să câștige o mai mare apreciere din partea publicului larg. A început să scrie biografii, concentrându-se pe personalități în care a recunoscut părți din sine, cum ar fi setea de cunoaștere, independența și sentimentele sale de neliniște. Printre persoanele despre care a scris s-au numărat Humboldt, Buffon și Bernard Palissy. În afară de opera sa biografică, a început să scrie studii despre natură, adoptând o abordare poetică și filosofică. Principalele lucrări de acest gen includ Le présage, Les sources și Le règne végétal.
Scenariul filmului lui Georges FranjuLes Yeux sans visage (1960) a fost în mare parte scris de Gascar. Alte lucrări includ piese de teatru, în special Les pas perdus, cărți ilustrate și prefațe.
După ce a câștigat Marele Premiu al Academiei Franceze, a câștigat Premiul Roger Caillois în 1994. Gascar a împărtășit fascinația lui Caillois pentru lumea naturală, păstrând totuși un accent ferm asupra relației sale cu societatea umană.
A murit în 1997. Majoritatea lucrărilor sale au fost publicate de Éditions Gallimard.