Кирена́їка — історична область сучасної Лівії, розташована на північному сході країни.
Ядро Киренаїки складає найвище і найнаселеніше в Лівії вапнякове платоБарк-ель-Байда, яке розташоване поблизу середземноморського узбережжя і досягає висоти 910 м. Піднесені частини плато порослі густим чагарником, там збереглися і залишки лісів.
Осадів досить для вирощування деяких культур, однак населені місцевості тут займають меншу площу, ніж в Триполітанії. Південніше за плато Барк-ель-Байда тягнеться велике, але нижче піщане плато — велика Лівійська пустеля. На її західній околиці розосередилися оази. Найпівденніші з них — оази Куфра, віддалені на 800 км на південь від плато Барк-ель-Байда і приблизно на таку ж відстань на схід від Феццану.
Між оазами Куфра і південним кордоном Лівії на 480 км тягнеться пустеля.
У давнину Киренаїка процвітала як земля родюча завдяки рясним зимовим і весняним дощам і безлічі джерел, багата вином, оливковою олією, ароматичними травами (сильфій) і лісом.
Наприкінці VII століття до н. е. на острівці Платея біля берегів, а потім на узбережжі (місцевість Азирида) Мармарики, жили грецькі (ферейські) колоністи, до заснування Кирени. "На сьомий рік лівійці зголосилися привести їх у ще краще місце і переконали покинути цю область. Тоді лівійці повели поселенців звідти, спонукавши рушити на захід. Для того щоб елліни не бачили найкрасивішої місцевості, лівійці проводили їх вночі поряд, відповідно обчислюючи точний час доби. Називається це місце Ірасу. Потім лівійці привели поселенців до джерела, нібито присвяченого Аполлону, і сказали: «Елліни! Тут ви повинні оселитися, бо небо тут в дірках»[2].
Із 630 року до н. е. до 440 року до н. е. Киренаїкою правили царі династії Баттіадів.
Близько 570 р до н. е. в місцевості Ірасу сталася битва між єгиптянами й греками — киренцями, що закінчилася перемогою киренців. Єгиптяни були покликані Адікраном, царем місцевих лівійців, у зв'язку з утисками їх греками[2].
Цар КирениАркесілай II в міжусобній війні з братами, яких підтримали лівійські племена Киренаїки, змусив їх до втечі з країни. "У страху перед ним лівійці бігли в область східних лівійських племен. Аркесілай переслідував утікачів до місцевості Левкон. Там лівійці вирішили напасти на нього. У битві киренці були розбиті вщент: 7000 їх гоплитів залишилося на полі бою "[2].
На початку 2011 року — 16 лютого в місті Бенгазі, під час мирної маніфестації, стався інцидент, який спровокував заворушення по всій країні, що стало продовженням так званої «Арабської весни», яка охопила багато країн арабського світу[5]. Країна розділилася на дві частини: східну — приблизно відповідну історичній області Киренаїка —, і західну — столиця Триполі й околиці. Муаммар Каддафі втратив контроль над територією Киренаїки, що змусило його застосувати війська, аж до авіації.
6 березня2012 року східна Лівія проголосила напівавтономію. Керівники місцевих племен зібралися на конгрес й ухвалили створити регіон Барка (арабська назва Киренаїки) із центром у Бенгазі. Місцеві політики створили перехідну раду регіону на чолі з Ахмед Зубейр аль-Сенуссі, членом Національної перехідної ради. Автономія мала полягати у створенні незалежних від Триполі міністерств, зокрема нафтового і внутрішніх справ, а також створенні незалежного бюджету. За центральною владою мали залишитися повноваження в сфері міжнародних стосунків та національної безпеки. Національна перехідна рада Лівії виступила проти такої ініціативи[6].
↑Большая российская энциклопедия: В 30 т. — Том 1 (А-Анкетирование) / Осипов Ю. С. (гл. ред.), Кравец С. Л. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 768 с. — ISBN 5-85270-329-Х. (рос.)