Стьожак
Стьожак [ 1] , або стьожковець [ 2] [ 3] (Diphyllobothrium ) — рід цестод з родини Стьожакових (Diphyllobothriidae). Представники цієї родини здатні спричинити у людини захворювання дифілоботріоз . Людина заражається гельмінтом внаслідок споживання риби. Основний вид, що породжує дифілоботріоз — стьожак широкий (Diphyllobothrium latum ), який заражає риб і ссавців . Diphyllobothrium latum поширений у Скандинавії , західній Росії , країнах узбережжя Балтики , але також присутні у Північній Америці , особливо на її північно-західному Тихоокеанському узбережжі. На Далекому Сході Росії зустрічається інший вид — Diphyllobothrium nihonkaiense — що використовує тихоокеанського лосося як другого проміжного хазяїна .[ 4] Інші представники роду Diphyllobothrium мають значно ширший ареал. Так стьожак малий (Diphyllobothrium dendriticum ) що паразитує у мартинів , ссавців і лососів , поширений по всій Північній Півкулі. Також поширеними є такі види, як Diphyllobothrium pacificum , Diphyllobothrium cordatum , Diphyllobothrium ursi , Diphyllobothrium lanceolatum , Diphyllobothrium dalliae і Diphyllobothrium yonagoensis , але вони заражають людину не часто. В Японії найчастіше заражає людину Diphyllobothrium nihonkaiense , який раніше вважався синонімом D. latum і виділений в окремий вид лише у 1986 році.[ 5] Останні молекулярні дослідження показали, що D. nihonkaiense і D. klebanovskii є одним видом, і зведені у синонім — Diphyllobothrium nihonkaiense .[ 6]
Види
Рід містить 22 види:[ 7]
Diphyllobothrium alascense Rausch & Williamson, 1958
Diphyllobothrium arctocephalinum Johnston, 1937
Diphyllobothrium cameroni Rausch, 1969
Diphyllobothrium cordatum (Leuckart, 1863)
Diphyllobothrium dendriticum (Nitzsch, 1824) — Стьожак малий , або мартиновий
Diphyllobothrium ditremum (Creplin, 1825)
Diphyllobothrium elegans (Krabbe, 1865)
Diphyllobothrium fuhrmanni Hsu, 1935
Diphyllobothrium hians (Diesing, 1850)
Diphyllobothrium lanceolatum (Krabbe, 1865)
Diphyllobothrium lashleyi (Leiper & Atkinson, 1914)
Diphyllobothrium latum (Linnaeus, 1758) — Стьожак широкий
Diphyllobothrium mobile (Rennie & Reid, 1912)
Diphyllobothrium nihonkaiense Yamane, Kamo, Bylund & Wikgren, 1986
Diphyllobothrium orcini Hatsushika & Shirouzu, 1990
Diphyllobothrium pacificum (Nybelin, 1931)
Diphyllobothrium polyrugosum Delyamure & Skrjabin, 1966
Diphyllobothrium pseudowilsoni Wojciechowska & Zdzitowiecki, 1995
Diphyllobothrium pygoscelis (Rennie & Reid, 1912)
Diphyllobothrium quadratum (Linstow, 1892)
Diphyllobothrium scoticum (Rennie & Reid, 1912)
Diphyllobothrium stemmacephalum Cobbold, 1858
Література
↑ Маркевич О. П., Татарко К. І. Російсько-українсько-латинський зоологічний словник. — Київ: Наук. думка, 1983. — 411 с.
↑ Інфекційні хвороби (підручник) (за ред. О. А. Голубовської ). — Київ: ВСВ «Медицина». — 2012. — С. 778 — 12с. кольор. вкл. (О. А. Голубовська, М. А. Андрейчин , А. В. Шкурба та ін.) ISBN 978-617-505-214-3
↑ Зюков А. М. (за участі Падалки Б. Я. ) Гострі інфекційні хвороби та гельмінтози людини. Державне медичне видавництво УРСР , К. 1947. — 392 с.;
↑ Muratov, IV; Posokhov, PS (1988). Causative agent of human diphyllobothriasis--Diphyllobothrium klebanovskii sp. n. Parazitologiia . 22 (2): 165—70. PMID 3387122 .
↑ Yamane, Y; Kamo, H; Bylund, G; Wikgren, BJ (1986). Diphyllobothrium nihonkaiense sp. nov (Cestoda: Diphyllobothriidae)---revised identification of Japanese broad tapeworm. Shimane J Med Sci . 10 : 29—48.
↑ Arizono, N; Shedko, M; Yamada, M; Uchikawa, R; Tegoshi, T; Takeda, K; Hashimoto, K (2009). Mitochondrial DNA divergence in populations of the tapeworm Diphyllobothrium nihonkaiense and its phylogenetic relationship with Diphyllobothrium klebanovskii . Parasitology international . 58 (1): 22—8. doi :10.1016/j.parint.2008.09.001 . PMID 18835460 .
↑ WoRMS. Diphyllobothrium . World Register of Marine Species .
Джерела