Один з найпростіших видів фібул.Фібула Браганца, ІІІ ст. до н. е., Британський МузейФібула в імператора Юстиніана (мозаїка)Фібула з с. Половці Чортківського р-ну Тернопільської обл. (VIII—VII ст. до н. е.)Різновид фібул
Фі́була (лат.fibula — «скобка») — металева застібка, яка одночасно виконувала роль прикраси. Як правило, фібула складалася з голки, корпуса та пружини. Фібули відомі з бронзової доби і проіснували до раннього середньовіччя. Фібули часто слугували для защіпання плащів на одному плечі. В археології фібули сприяють датуванню культурних шарів, оскільки форма їх змінювалася протягом різних історичних періодів.
Починаючи з залізної доби, фібули зустрічаються постійно в різних місцезнаходженнях. Фібули, відкриті в європейських місцезнаходженнях, поділяються на три групи: угорсько-скандинавські, грецькі та італійські.
Територія України багата на знахідки фібул, завезених із Римської імперії, готські фібули. Окрім того, найдавніша відома в Європі форма для відливання пальчастих фібул знайдена біля села Бернашівки Могилів-Подільського району Вінницької області у майстерні слов'янського ювеліра, V—VI ст. н. е. [1]. Пружинні бронзові фібули місцевого виробництва знайдено також у поселеннях висоцької культури (VIII—VII ст. до Р. Х.) в межиріччі Збруча та Стрипи. Їх вигнуті спинки прикрашені бронзовими намистинками.
Широко застосовувались до періоду Середньовіччя, поки на зміну не прийшли ґудзики.