1856 року Йозеф Франц заснував у Львові фабрику гіпсу, яка продукувала кам'яні та гіпсові скульптурні вироби, призначені для будівництва. Обіймала терени між вулицями Коновальця і Чупринки. На цій території містились майстерні і копальні. Підприємство також експлуатувало каменоломню на Кульпаркові. По його смерті підприємством керувала дружина Юзефа з Мотилевських, а також сини Ян, Антоній і врешті син останнього — Антоній Марія Франц. Після Першої світової війни частину заводських територій перетворено на парк «Піскові озера». Перед 1939 роком, фабрика, під керівництвом Антонія Марії Франца була у стані банкрутства.[4]
↑Biernat M. Dom i szpital SS. Miłosierdzia p. w. Św. Wincentego a Paulo z kaplicą p. w. Św. Franciszka Serafickiego // Kościoły i klasztory Lwowa z okresu przedrozbiorowego. — Kraków: Antykwa, 2011. — Т. 19. — S. 407, il 861, 862. — (Materiały do dziejów sztuki sakralnej na ziemiach wschodnich dawnej Rzeczypospolitej; Cz. 1). — ISBN 978-83-89273-92-5.
↑Skrabski J. Zakład Św. Terezy SS. Opatrzności Bożej z kaplicą p. w. Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Panny Marii // Kościoły i klasztory Lwowa z wieków XIX i XX. — Kraków: Antykwa, 2004. — Т. 12. — S. 60, 62, 65. — (Materiały do dziejów sztuki sakralnej na ziemiach wschodnich dawnej Rzeczypospolitej; Cz. 1). — ISBN 83-85739-17-9.
↑Biriulow J. Rzeźba lwowska. — Warszawa : Neriton, 2007. — S. 172—173. — ISBN 978-83-7543-009-7.