Загальна протяжність Сіверського Дінця становить 1053 км, площа басейну 98 900 км².
У басейні Сіверського Дінця понад 3000 річок, з яких 425 мають довжину більш 10 км, і 11 річок більш 100 км[1]. Понад тисяча з них безпосередньо впадає в Сіверський Донець[2].
Ящірка піщана (Eremias arguta) з піщаних арен Придінців'яСоня лісова (Dryomys nitedula) в окол. м. ЛуганськСучасне поширення борсука європейського (Meles meles) на сході України. Сірим кольором показано південну межу ареалу в регіоні на середину ХХ ст. (за: Мигулін, 1938; Панченко, 1973; білі значки), лінією — на початок 80-х років ХХ ст. (за: Рева та ін., 1989, з уточн.)[3].
Особливістю цього комплексу є наявність кількох унікальних варіантів фауністичних угруповань:
фауна великої серії заплавних озерстариць (насамперед озерна група «Мертвий Донець»), де зустрічається повний набір біляводних тварин краю, у тому числі видра річкова, бобер європейський і хохуля руська (останні бл. 20 років немає однозначних знахідок), значна кількість птахів водно-болотного комплексу.
фауна піщаних арен, поширених уздовж лівого берега Дінця, від Ізюмської Луки до нижньої його течії в межах Ростовщини; фауна значно постраждала через потужні програми заліснення пісків, через які знищено більшу частину псамофітних степів; типовими представниками є сліпушок степовий, ящірка піщана, гадюка степова тощо;
фауна байраків, вкл. байрачні ліси і лучні ділянки в розлогих вершинах байраків, характеризується наявністю низки не характерних для степу видів та видів, які використовують байраки як місця тимчасового перебування, зимівлі, гніздування того; серед видів тварин цього комплексу — соня лісова, норик підземний, мишак жовтогрудий, мідянка та ін.
Адвентивна фауна на Дінці
Цей фауністичний комплекс рясно домішаний низкою адвентивних видів, що з'явилися тут виключно завдяки людині (міста, лани, штучні соснові ліси і лісосмуги), як внаслідок розселення самостійного розселення уздовж створених людиною штучних коридорів і осередків (дороги, лісосмуги, населені пункти), так і внаслідок штучного розселення самою людиною. Важливим компонентом є також свійські і здичавілі колишні свійські тварини, частка участь яких у природних комплексах нерідко перевищує частку і роль колись типових аборигенних видів. Зокрема, цю групу адвентивних видів з числа тих, що беруть активну участь у функціонуванні природних і напівприродних комплексів, складають (тільки приклади):
Величезну роль в угрупованнях заплавного комплексу відіграють бродячі (здичавілі) і свійські ссавці, а часом і птахи. Зокрема, коти і пси в теплий сезон року зустрічаються по всій заплаві, часто далеко від людей, і їхня участь як хижаків, як консументів, часто виявляється на порядок більш значущою за роль диких хижаків. те саме тепер можна говорити про значну кількість адвентивних видів птахів (зокрема, про тих, що проникли в регіон по неприродних екокоридорах), а також про свійських тварин: корів, овець, кіз, гусей тощо.
Для басейну Дінця встановлена наявність низки унікальних видів тварин. Тут до останнього часу мешкала (імовірно остаточно винищена людиною) популяція хохулі. В Дінці виявлено низку унікальних для фауни України видів рибоподібних, у тому числі щипавку сибірську, шемаю азовську та ін. З басейну Дінця нещодавно описано новий вид кажана — пергач донецький.
Дослідженнями птахів басейну Сіверського Дінця займається низка відомих орнітологів, які проводять щороку регіональну науково-практичну конференцію «Птахи басейну Сіверського Дінця та їх охорона». 2012 року відбулася вже 18-та така конференція, і видано 11 випусків матеріалів цієї конференції[4].
Дослідження рибоподібних Дінця багато років проводив Валерій Денщик, який присвятив цій темі свою дисертацію «Фауна риб басейну середньої течії Сіверського Дінця» (1994). Останніми роками іхтіофауну Дінця активно досліджують зоологи Харківського національного університету, зокрема Г. Шандіков.
Протягом 2000–2002 років на Дінці працювала експедиція фахівців з Інституту зоології НАНУ та Луганського ПЗ (під керівництвом І. Загороднюка та за участі О. Кондратенка), метою якої був пошук можливих місць існування хохулі і дослідження фауни кажанів заплави Дінця. За цими результатами випущено книжку-реквієм «Хохуля в басейні Сіверського Дінця» та кілька статей про населення кажанів Дінця (див. Джерела).
Активні дослідження теріофауни і герпетофауни басейну Сіверського Дінця проводить Лабораторія екології тварин та біогеографії (Лабораторія "Корсак") при Луганському національному університеті. Протягом 2007–2010 років Лабораторія виконувала науково-дослідний проект «Раритетна фауна сходу України», в якому центральне місце посідали рідкісні види ссавців басейну Дінця та окремі групи птахів і комах. За матеріалами цього та інших проектів видано низку спеціальних публікацій, у тому числі стосовно раритетної теріофауни краю, стосовно поширення сліпушка степового, про видовий склад та історичні зміни ареалів нориць, про розширення ареалу крота та суміжних видів заплавного комплексу тощо (дослідження І. Загороднюка, М. Коробченко, М. Колеснікова, С. Литвиненка, П. Форощука та ін.).
↑Рідній край, Харківський державній педагогічній університет, Харків, 1999 ISBN 966-7542-20-3
↑Демченко М. А. Гидрография Харьковской области // Материалы Харьковского отдела Географического общества Украины. Выпуск VIII. Харьковская область. Природа и хозяйство. — Харьков: Изд-во Харьк. госю ун-та, 1971.
Денщик В. А. Фауна рыб бассейна среднего течения Северского Донца: Автореф. дис. … канд. биол. наук. — Киев: Институт зоологии имени И. И. Шмальгаузена, Национальная академия наук Украины, 1994. — 39 с.
Загороднюк І., Кондратенко О., Домашлінець В. Хохуля (Desmana moschata) в басейні Сіверського Дінця. — Київ, 2002. — 64 с. (Праці Теріологічної школи, випуск 4). [1]
Кондратенко О., Петрушенко Я., Годлевська О. Результати дослідження фауни кажанів (Chiroptera, Mammalia) долини середньої течії Сіверського Дінця як аспект створення нових об'єктів ПЗФ // Перспективи розвитку Луганщини в контексті екологічних проблем України та світу. — Луганськ 2002. — С. 20-21.
Кондратенко А. В., Литвиненко С. П. Современное состояние орнитофауны заповедника «Придонцовская пойма» и его окрестностей // Птицы бассейна Северского Донца. — Донецк, 2005. — Выпуск 9. — С. 19-29.
Коробченко М. Розширення ареалу польової миші, Apodemus agrarius (Mammalia), в басейні Сіверського Дінця // Вестник зоологии. — 2008. — Том 42, № 4. — С. 346. [2]
Коробченко М. А. Расширение ареала крота европейского (Talpa europaea) в долине реки Северский Донец // Зоологический журнал. — 2009. — Том 88, № 4. — С. 465–472.
Наглов В. А., Кондратенко А. В., Кузнецов В. Л. Сообщества мелких млекопитающих в поймах рек Восточной Украины // Зоологический журнал. — 2003. — Том 82, № 5. — С. 639–647.
Петрушенко Я. В., Годлевська О. В., Загороднюк I. В. Дослідження населення кажанів в заплаві Сіверського Дінця // Вісник Луганського державного педагогічного університету. Біологічні науки. — 2002. — № 1 (45) (Теріологія в Україні 2002). — С. 121–124. [3]
Преображенский В. С. Животный мир // Преображенский В. С. Очерки природы Донецкого кряжа. — Москва: Изд-во АН СССР, 1959. — С. 172–177.
Тараненко Л., Мельниченко Б., Пилипенко Д., Дьяков В. Раритетные виды наземных млекопитающих Донецкой области: современное состояние и перспективы их охраны // Раритетна теріофауна та її охорона / За ред. І. Загороднюка. — Луганськ, 2008. — С. 187–198. — (Праці Теріологічної школи. Вип. 9). [4]
Фисуненко О. П., Жадан В. И. Природа Луганской области. — Луганск, 1994. — 233 с.
Шандиков Г. А., Гончаров Г. Л. Редкие виды рыб бассейна Северского Донца Северо-восточной Украины // Вісник Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна. Серія: біологія. — 2008. — Вип. 8, № 828. — С. 65-90.
Шандиков Г. А., Кривохижа Д. В. К вопросу о видовом составе и некоторых особенностях биологии щиповок рода Cobitis (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae) в верхнем и среднем течении Северского Донца Украины // Вісник Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна. Серія: біологія. — 2008. — Вип.8. — № 814. — С. 91-118.
Zagorodniuk I., Korobchenko M. Myotis brandtii (Mammalia) in Eastern Ukraine: a first identification for fauna of the Luhansk Natural Reserve and Luhansk province as a whole // Vestnik zoologii. — 2009. — Vol. 43 (2): 140.