Д-р Мечислав Орлович (пол.Mieczysław Orłowicz, 17 грудня1881(18811217), Комарно — 4 жовтня1959, Варшава) — польський географ, етнограф, краєзнавець і популяризатор туризму, доктор права. Автор багатьох статей, нотаток, рецензій з туризму і краєзнавства.
Народився в сім'ї нотаріяльного практиканта (з 1895 року — нотара) Міхала Орловича та його дружини Емілії з Красіцьких. Дитинство провів під опікою матері та її родини в Прухніку коло Ярослава. У цей час батько для кращого заробітку виїхав до США. Навчався в гімназіях Ярослава (1891-1895), Самбора (1895-1896), Хирова (1896-1899), де 1899 року склав екзамени на атестат зрілості. Записався навчатися у 1899-90 навчальному році (потім — випускник) до Університету Яна Казимира у Львові[2] (Львівський національний університет імені Івана Франка) і одночасно у торговельній академії Відня. Відвідував лекції з історії мистецтва, географії, історії у Львові та Кракові. 1904 року почав організовувати екскурсії по Татрах. 1906 року став доктором права.
Був одним із засновників Академічного туристського клубу у Львові (1906 р.) — перша академічна організація туризму в Польщі, організував перший Національного олімпійського комітету в Польщі (з 1930 року, був його віце-президент), брав участь у створенні польських Хостел Асоціації, автор понад 150 путівників, у тому числі по Львову та Галичині. Служив у польській армії під час польсько-української війни 1918—1919 років.[3]
Під час ІІ-ї світової важко захворів, його бібліотека, зібрані ним рукописи, архів світлин були знищені після придушення Варшавського повстання.
Працював у 1919—1932 рр. референтом з туризму у Міністерстві громадських робіт, а в 1932—1939, від 19 жовтня 1945 до 1952 — референтом у туристичному відділі Міністерства шляхів сполучення. Від 1952 року до смерті працював в Комітеті туристичних справ Президії уряду, був членом Комісії з краєзнавства та туризму при міністерстві освіти ПНР.[2]
Помер 4 жовтня 1959 році (у 78-річному віці), похований у Варшаві на Алеї заслужених[4]кладовища на Повонзках.
Його іменем названі вулиця у польській столиці, туристичні шляхи, будинок туристів і туристичний клуб.
1970 року у Варшаві вийшла посмертна книга Орловича «Мої туристичні спогади».
Ілюстрований путівник по Східних Карпатах Галичини, Буковині й Угорщині. — Львів, 1914
Polska Biblioteka Turystyczna, seria przewodników 16 tyt. 1920—1925, nakład Ministerstwo Robót Publicznych, Wydział Turystyki, wydawca «Książnica Polska Tow. Naucz. Szk. Wyższ.» Lwów-Warszawa, red. i autor dr. M.Orłowicz.[5][2]
↑ абOrłowicz M. Ilustrowany przewodnik po Lwowie ze 102 ilustracjami i planem miasta. — Wydanie drugie, rozszerzone. Książnica-Atlas. — Lwów—Warszawa : Zjednoczone zaklady kartograficzne i wydawnicze, 1925. — 280 s. (Polska Biblioteka Turystyczna, nr 13) (пол.)
Bieńkowski W. Orłowicz Mieczysław (1881—1959) // Polski Słownik Biograficzny. — Wrocław — Warszawa — Kraków — Gdańsk : Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1979. — T. XXIV/2, zeszyt 101. — S. 211—213. (пол.)
Radosław Targosz. Mieczysław Orłowicz (1881—1959) Propagator turystyki masowej i sportu. Wydawca: Wyższa Szkoła Bankowa w Poznaniu, 2008, 200 s. ISBN 9788372052575(пол.)